Na správne fungovanie webovej stránky a analýzu návštevnosti používame súbory cookie. Konkrétne informácie o tom ako cookies používame, nájdete na tejto adrese.
Vážený pán minister, dňa 14. 12. 2012 ste s kanadskou ťažobnou firmou European Uranium Resources podpísali "Memorandum o porozumení a spolupráci" (ďalej Memorandum), v ktorom sa v súvislosti s ťažbou uránu v lokalite Jahodná - Kurišková jednoznačne píše, že Vaše "Ministerstvo bude podporovať povoľovací proces".
Vážený pán minister, Ministerstvo životného prostredia SR pod Vaším vedením v januári 2013 rozhodlo o predĺžení lehoty na geologický prieskum územia uránových a iných rúd Čermeľ – Jahodná, a to bez konzultácie s dotknutými obcami. Toto Vaše rozhodnutie zjavne protirečí deklarovanej vôli obyvateľov dotknutého košického regiónu, názoru signatárov bezprecedentnej, 113-tisícovej petície občanov, ako aj opakovane deklarovaným odmietavým vyhláseniam viacerých vrcholových predstaviteľov Smeru – SD na tému navrhovanej ťažby uránu v lokalite Jahodná.
Jeden z múdrych výrokov, ktorý časom zľudovel, znie: Je čas hovoriť a je čas mlčať. Určite každý z nás zažil dosť situácií, keď dal jeho autorovi za pravdu. Aj mne sa stále častejšie zdá, že isté veci nepotrebujú komentár, že sú dostatočne zrejmé samé o sebe. Iný podporný argument pre mlčanie je ten, že diskutovať, či polemizovať má zmysel len s človekom na slovo súcim. Ako napotvoru, práve medzi tými, ktorí rozhodujú o veciach verejných, nachádzam takýchto ľudí stále menej a menej (česť výnimkám). A napokon, mlčať je predsa také pohodlné, bezpečné, prezieravé...
Ako predseda vlády ste 26. februára 2014 hlasovali za definitívne pripojenie sa Slovenska ku kandidatúre Krakova na usporiadanie Zimných olympijských hier 2022. Dovoľte mi, vážený pán predseda vlády, aby som sa na Vás v tejto súvislosti prostredníctvom interpelácie obrátil s jedinou otázkou: čo Vám dáva právo takto hazardovať so slovenskou prírodou, ktorú by sme tu mali radi aj v čase, keď Vy už budete na politickom dôchodku a následky Vašich neuvážených rozhodnutí budú nútení/é znášať iní/é?
Vážený pán minister, ako člen vlády ste 26. februára 2014 hlasovali za definitívne pripojenie sa Slovenska ku kandidatúre Krakova na usporiadanie Zimných olympijských hier 2022. Zároveň ste tým podporili potenciálne uskutočnenie alpských lyžiarskych disciplín a s tým súvisiacu výstavbu a prevádzku ďalších prírodu zaťažujúcich a ohrozujúcich zariadení a aktivít v chránenom území národného parku Nízke Tatry s dosahom na Národnú prírodnú rezerváciu Demänovská dolina.
Vážený pán minister, pred rokom priniesol Týždenník o ekonomike a podnikaní TREND závažné informácie a tvrdenia, týkajúce sa obchodovania s drevom zo štátnych lesov (Ivan Haluza: Výpalníci so štátnym drevom, TREND, 21. 1. 2013). Obsah článku považujem za natoľko závažný a TREND za natoľko seriózny časopis, že si podľa môjho presvedčenia vyžaduje oficiálnu reakciu.
Vážený pán minister, ako člen vlády a vrcholný predstaviteľ rezortu, do kompetencie ktorého patrí aj ochrana prírody, ste 26. februára 2014 hlasovali za pripojenie sa Slovenska ku kandidatúre Krakova na usporiadanie Zimných olympijských hier 2022.
Stále aktuálny text z obdobia pred minulými prezidentskými voľbami. Iba meno vtedajšej hlavnej postavy dnes neplatí. Sila, vážnosť, význam, zmysel a vplyv prezidentského úradu sú podmienené najmä dvoma skutočnosťami. Po prvé tým, ako je tento úrad definovaný v ústave. A po druhé tým, aká je osobnosť toho/tej, ktorý/ktorá tento úrad zastáva.
Vážený pán minister, ako iste viete, v ruskom Soči sa pripravuje otvorenie Zimných paralympijských hier 2014. Hostiteľskou krajinou tohto podujatia je tá istá krajina, ktorá v týchto dňoch koná v rozpore s medzinárodným právom, čo nápadne pripomína správanie sa Sovietskeho zväzu v auguste 1968.
Kto v rokoch 1968 – 1989 spolupracoval s vtedajšou - Sovietmi dosadenou a garantovanou mocou - hovorilo sa mu kolaborant. Presnejšie povedané, toto hanlivé slovo sa bežne používalo len v prvých mesiacoch po okupácii Československa „spriatelenými armádami“. Postupne sa z nášho slovníka začalo vytrácať, hoci jeho skutočná aktuálnosť sa časom nezmenšovala – skôr naopak.